WWW.SUBSCENE.COM
NEKDANJA JUGOSLAVIJA
PADEC KOMUNIZMA PRINESE NA PLAN DOLGO POTISNJENA
ETNIČNA, VERSKA IN REGIONALNA NESOGLASJA NEKOČ ENOTNEGA NARODA.
V VOJNAH KI SO SLEDILE SO BILI NAREJENI ZLOČINI PROTI ČLOVEŠTVU,
ETNIČNO ČIŠČENJE, MUČENJE, SISTEMATIČNA POSILSTVA IN MNOŽIČNI UMORI.
MNOGI KI JIH JE OBSODILO MEDNARODNO SODIŠČE ZA VOJNE ZLOČINE,
SO SE USPEŠNO IZMIKALI IN VEČ LET ŽIVELI KOT UBEŽNIKI.
SČASOMA SO VSE UBEŽNIKE PRIJELI IN JIH PRIPELJALI PRED SODIŠČE,
VSE RAZEN ENEGA.
Vedno sem težil k temu, da sem običajen človek.
Uničujete jih. Ali veste to?
Do jutri, bodo te lepotice zgnile.
Te bi morali dajati zastonj! Kako vas ni sram?
Kaj? Ubijalec zelenjave.
Vstani.
Gor!
In časopis. -Prosim. -Časopis in to grozno zelenjavo.
Morate iti. -Kaj pa časopis, prosim.
Prosim, general. Pojdite hitro.
Vzemite to. Prosim, pojdite.
Danes je že vsak lahko zločinec. Vojni zločinec, begunec, najbolj iskan.
Prosim. Ne maram takšnih oznak.
Izgubil si mojo usrano zelenjavo! -Prosim, skloni se.
In kako naj naredim to? Ali izgledam kot cirkusant?
Sranje, ali lahko.
Midva sva se že pogovarjala o teh vaših sprehodih, šef.
Da, in sedaj vidiš zakaj hodim.
To je preveč nevarno. -Potem mi pa pripelji pravega voznika, kot sem zahteval.
General, jaz. -Ti si pilot, Miro. Avto voziš pa kot ženska. Kje za tiča je Ganič?
Na počitnicah s svojo družino, gospod. -On zna voziti.
Brez zamere, ampak tvoja faca mi gre že počasi na živce. Da, res je.
Tvoj turoben izraz na obrazu, in te tvoji lasje so kot dlaka na pasji riti.
Naveličan sem te že! Hočem videti druge ljudi.
Mimogrede vem kam greš. Vidim kam greš.
Zamenjal sem devet stanovanj v šestih mesecih. In samo eno je v tej smeri.
In če oni mislijo da bom jaz preživel samo še eno noč v tisti luknji,
ki ji Tanovič pravi dom, raje ugibaj še enkrat. Tisti otroci so grozni.
Oni so nehigijenski, nedisciplinirani! Lahko jim kar poveš!
Spet se selimo, general. -Kaj? -Spet se moramo seliti.
Kdo živi tukaj? -Nihče, gospod. Samo vi.
Lastnik je moj prijatelj. -Stanovanje? -Da. -Moje? -Za šest mesecev, mogoče tudi več.
Hvala, Gospod. -Vesel je, da vas bo spoznal. -Daj mi ključ!
Saj me ne boš pustil v internatu, sranje. Daj mi ključ, bom že sam našel stanovanje.
Mi vam bomo priskrbeli zaloge. -Zaloge.
Nujne stvari. -In kdo bo kupoval te stvari? -Ni nobene potrebe, da. -Absolutno, ne!
Ti si slab trgovec, Miro. Povej jim, da naj mi raje pustijo denar. Povej jim. -Gospod.
EKIPA CRAZY SRBIN PRODUCTION VAM PREDSTAVLJA:
OBIČAJEN ČLOVEK
Prevod in Priredba: RaTKO & CRAZY SRBIN (FACEBOOK: Crazy Srbin Production)
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Da?
Ali je gospa Boškovič tukaj? -Očitno ne! -Ne? -Ne!
Ali te je pričakovala?
In zato si ti kar tako prišla v moje stanovanje?
In kako ti je ime?
Tanja. -Tanja?
Jaz sem služkinja. -Aha, tako.
Izgleda da je gospa Boškovič pozabila poklicati in odjaviti pomoč služkinje.
Dajte mi svojo torbo, prosim!
In še vaša oblačila. Ne maram presenečenj. Prosim.
Obrnite se, prosim. Počasi!
Nič tetovaž pri tvojih letih? Kako dolgočasno. Kje imaš strast?
Edino če si se odločila da jih zakriješ, iz nekega razloga?
Če si lahko tako prijazna in stopiš pod tuš, ter se pravilno opereš?
Ne skrbi. Ne nameravam se ti pridružiti.
Kakšna je kaj vodovodna instalacija?
Mislim da veš, kje so brisače.
Koliko ti je plačevala?
Dobra gospa Boškovič. Koliko ti je plačala?
500 dinarjev na uro. -Jaz ti bom plačal več.
Kakšne spretnosti imaš? Kakšne so bile tvoje naloge?
Čiščenje in pranje. -Ali mi lahko pokažeš tvoje roke?
Koliko si stara? -26.
Ali so te starši poslali na delo? -Moji starši so mrtvi.
Ali prideš pogosto sem, pomagati gospe Boškovič?
Enkrat na teden, ob torkih. -Potreboval te bom bolj pogosto.
Ali imaš še kaj drugih strank, ki jih obiskuješ? -Da.
Nič več. Od sedaj naprej delaš samo za mene.
Potreboval te bom za polni delovni čas, kar lahko vidiš.
Moški potrebuje služkinjo.
Hvala, gospod. General.
Ampak mislim da bi sedaj morala iti. -Ampak to ne bo mogoče, kajne?
Ti imaš ključ od mojega stanovanja, kajne?
Torej, sem potem jaz tvoj. In ti, si moja.
Moja mala skrivnost.
Pokaži mi tvoje spretnosti. Od kje začeti?
Od kuhinje, kopalnice, ali pa spalnice?
Od oken. Pri oknih. -Od oken? -Zelo dobro.
Kar začniva. -Ali se lahko oblečem?
Tvoja roka se trese.
Ali si malo živčna?
Vidim da si čisto pozabila na kote. Upam da jih boš oprala ko ti bo to odgovarjalo?
Nisi zelo učinkovita, če za vsako okno porabiš tri minute.
S tem tempom bomo tukaj cel dan. -Se opravičujem,
ampak nisem navajena da mi merijo čas. -Za 500 dinarjev na uro bi morala biti!
Ali si tako delala tudi pri prejšnji gospe, kajne? Kajne!? -Ni se pritoževala.
Čigava krivda je pa bila potem to? Njej je primankovalo vodstvenih sposobnosti!
Ko sem svojim možem povedal konstruktivno kritiko, so potem blesteli.
Ali imaš še kakšne druge sposobnosti poleg čiščenja usranih oken? Ali znaš kuhati?
Kuhati? -Da, kuhati! Pripravljati obroke, sestavine.
Ne, jaz ne znam kuhati. -Pri tvojih letih. -Nihče me ni naučil. -To je kriminalno.
Upam da vsaj ješ? -Da, jem. -Dobro.
Potem boš pa kuhala. Najprej pa v trgovino.
Se opravičujem, ampak ali moraš lulati? -Kako prosim?
Bolj počasi, preveč živčna si. -Ali ne bi morali biti vi?
Zato ker hodim zunaj? Pridruži se ljudem. Nimaš se česar bati, veš?
Jaz v bistvu nisem tukaj. V tem trenutku, sem skrit v vojaških barakah v gorah.
Jaz smučam v severni Sloveniji. Se sončim na Dalmatinski obali.
Jaz sem ovčji pastir na Srbski planini. Hkrati sem na obisku v Kijevu,
in pri Putinu v Moskvi. Prijatelj od prijatelja trdi da me je videl.
Jaz sem povsod. Jaz sem mit!
Trikrat so mi ponudili plastično operacijo. Trikrat,
so me prosili naj si spremenim obraz. Ta obraz. No, to bi pa res bil zločin!
Oni vedo, da me nikoli ne bodo ujeli. Oni so samo gostje v naši hiši.
To je naš dom. -Moji prijatelji, ki me čuvajo, oni niso tako zaupljivi.
Tudi sedaj so tukaj, veš? Yugo, dve ulici nazaj, brez sprednjih tablic.
Črni avto na desni strani. Mora jih zelo zanimati. Kako jim je uspelo tako hitro?
In še posebaj tako mlada in atraktivna stvar, kaj? Pridi.
Pokazal ti bom. Teci!
Se opravičujem, ta fora vedno rata.
Prva lekcija. Vedno kupi modre York, in brez usranih filtrov! -Ali še vedno kadite?
Torej ti le nekaj veš o meni. Kaj praviš na to?
Imam preveliko srce. Šala je na njihov račun. Kajenje? Da, Gospod. Stari, Solovek.
Najboljši oficir v naši vojaški zgodovini,
samo cigarete so lahko ubile tega človeka. Nič drugega. Prinesi mi še časopis.
Prosim, za mojega sina. -Seveda!
Hvala.
Zaradi te barve in oblike, se mi bojujemo.
Prekrasna zelenjava, ki so jo Turki posilili.
Vrgli so stran najboljše sestavine! Uničili so svojo kuhinjo!
Ali si vedela to? Beri! Tretja spodnja vrstica na desni.
Ne razmišljaj. Beri. -Jaz. -Beri, besede.
Jaz sem disleksik. Torej če nočeš ostati tukaj celo noč,
potem nama obema prihrani čas in beri.
Predstavniki EU se bodo zbrali, medtem ko mednarodni pritisk raste.
Ali je to branje? Dajmo malo bolj živahno!
Državni predstavniki so danes izjavili da je pristop države za članstvo v EU odložen,
zaradi tega ker niso naredili dovolj, da bi ujeli in predali generala.
Ali niso mogli dati druge fotografije, prosim?
On je obtožen vojnih zločinov in zločinov proti človečnosti,
s strani Haškega tribunala, v povezavi z množičnim pobojem,
na tisoče ljudi v zadnjih dneh vojne, ki so bili zajeti s strani njegovih mož.
Državni predstavniki še naprej zagotavljajo mednarodni skupnosti,
da delajo vse kar je v njihovi moči, da najdejo ubežnega vojaškega poveljnika.
In vstrajajo da mora biti zelo dobro skrit. -Aha!
Dober dan! Dober dan!
Usrani strahopetci, ki ne morejo stati na svojih nogah.
Poglej me. Poglej me, kako dobro sem skrit.
Kot da oni ne bi plačevali tega sami!
ZDA nudijo 10 miljonov dolarjev vsakemu, ki bi vedel ali pomagal pri prijetju generala.
Da, sedaj bodo pa prišli ven. Ščurki!
Nekateri njegovi sonarodnjaki ga še vedno smatrajo z vojnim herojem.
Vladni predstavniki kljub temu da je država pod raznimi sankcijami,
še vedno nočejo predvidevati o tem, kdaj naj bi pričakovali generalovo aretacijo.
Da, kar naj pogledajo na njihove koledarje. To bo trajalo še vsaj kako leto ali dve.
Gospod ne daj, da bi oni morali sprejeti kakšno odločitev!
Kakšna je to tvoja država? Tukaj imaš žepnino, sedaj pa pojdi v svojo sobo!
Ali je to, to? Po vsem tem.
Nič nisi odgovorila. Generacija mladih ljudi, ki nič ne rečejo.
Prav. Potem si pa ti moja nema priča. Bodi priča temu.
Nikoli se ne bom skrival, in nikoli se ne bom pustil ujeti!
Druga lekcija. Sedaj bomo kuhali.
Kar naprej, služkinja.
Kmečka pojedina. Štiri stoletja življenja in kulture so povzeta v eni jedi.
Na dan smrti bom jedel to hrano, okusil svoj dom, in odšel.
Kako boš ti kdajkoli postala primerna nevesta?
Zakaj ti predvidevaš, da bom jaz morala kuhati?
In po čem sklepaš, da nisem že poročena? -Videl sem tvoje roke.
Nikoli ne bom nosila prstana. -Tako oblečena že ne boš.
Kaj je pa narobe s tem? -Nič kar se ne bi moglo popraviti.
Torej to tvoje življenje, teh 26 let. Hočem povzetek, prosim!
Prvo poglavje. Ti si se seveda rodila. Kje? -Tukaj.
Mesto. Mestno dekle, seveda. In tvoji starši?
Iz kje izhajajo? -Od tukaj. -Torej so tudi mestni ljudje, no to pa je priročno.
Kaj pa njihovi predniki? -Od nekje so morali priti.
Iz neke vasi, ki ima ime. -Nikoli nisem poznala svojih starih staršev. -Ali res?
Kaj pa tvoji starši, od kje so? -Saj sem vam že povedala. -Da, res si.
Kako so umrli?
V avtomobilski nesreči. -Obadva skupaj. To je pa res nesrečno.
In moram reči, da je to malo nenavadno? -Kako pa to?
Mi tukaj nismo najslabši vozniki! Nesreče se seveda dogajajo, ko se bari zaprejo.
Ampak obadva. Kar tako. To je katastrofa.
Pustila sta te čisto samo. S koliko leti? -17. -Seveda.
Dovolj si bila stara, da si lahko skrbela za sebe. Bila si samostojna.
Kaj pa šola, zakaj nisi v šoli? -Moji starši so umrli.
Da denar, seveda. Vsi potrebujemo denar.
In tako smo bili priča rojstvu, služkinje.
Kaj pa prijatelji? Nič prijateljev?
Ni časa. -Gospa Boškovič je imela verjetno bič v roki.
In fantje? Fantje pa morajo biti. Tako mlad zrel primerek, kot si ti.
Nič fantov, nič prijateljev, nič družine. Tanja, moja tiha služkinja.
Bojim se, da si ti tako nevidna, kot tudi jaz.
Midva sva duhova.
Tretja lekcija!
Četrta lekcija!
Še peto lekcijo, prosim. -Zelo dobro. Zelo dobro, služkinja.
Lekcija šest. Šest je izmikanje metkom.
Šest je šport kraljev. Šest ti bo pokazala, iz česa si res narejena.
To je ogenj! In milost!
Nisem še spoznal vojaške osebe, ki ne bi marala te igre.
Sam Napoleon je istočasno igral več takih iger s svojimi podrejenimi.
In kdo misliš, da je zmagal? In on je bil majhen zajeban možakar.
Ti pa si veliko višja od njega. Dajmo. Svoje sovražnike sem prisilil da igrajo,
in zaradi tega so me spoštovali. Vem, kaj si misliš.
Da so mi oni pustili da zmagam, drugače bi jih postrelil. Ni res! Ni res!
Igraj da zmagaš. Da. Ampak jaz spoštujem svoje nasprotnike.
Tudi tiste usrane modre čelade iz NATA. Nataknem jih!
Torej, prijatelj ali sovražnik. Spopadi se z mano!
Spopadi se z mano, sranje! -Ne morem. -Kaj? -Ne znam igrati.
Probaj! -Ne morem! -Spopadi se, sranje!
Brezkoristna! Brezkoristna si!
Pojdi! Če se nočeš boriti, pojdi!
Ali si tudi gluha? Pojdi! -Ali me boste spustili? -Spustil!?
Ali si usrani talec? Ali nisi prebrala, jaz ne vzemam talcev.
Pojdi! Pojdi da te ne vidim!
Ampak pričakujem te nazaj, služkinja. Ti si sedaj moja.
Brezkoristna, ampak moja!
Ampak ti res ne znaš kuhati, kajne?
To je zelo zanič!
Dobro jutro.
Potreboval boš to.
Torej, kdo od naju je bolj presenečen? -Kakšno izbiro sem pa imela?
Ti si ugrabil gospo Boškovič. In predvidevam da mi boš plačal v gotovini.
Včeraj, nisi ti nič spraševala, niti enega vprašanja.
Poznam tisoč novinarjev ki bi si odrezali desni prst, da bi me lahko kaj vprašali.
Ampak ti.
Torej je takšno stanje današnje mladine? Čisto nezanimanje.
Ali pa je strah? Ali se me bojiš?
To me res ne zanima. -Moja dejanja?
In spet.
Ali nisi vsaj malo radovedna? Tudi čisto malo ne?
Ali je on v resnici hudič? -To se mene ne tiče.
Nič vprašanj. Nič obsojanja.
Ne vem, če bi ti verjel.
Veš, jaz. Ne morem si privoščiti kakšnega luksuza.
Jaz sem star, in imam vprašanja. Hočem odgovore, služkinja!
Pokaži mi tvoje življenje! Videla si mojega v vsem svojem sijaju.
Sedaj si pa ti na vrsti.
Življenje mestnega dekleta. Danes sem jaz tvoj učenec.
Odjebi stran!
Gospod, ali smo bili mi kdaj tako nesramni?
Kje je bil tvoj kotiček? -Nikjer.
Skrivala sem se v praznih učilnicah, v drugem nadstropju dokler ni minilo kosilo.
Skrivala? -Z knjigo. -Zakaj? -Ali si slep, samo poglej jih.
Skrivala si se vsak dan? To pa je veliko knjig. Bila si pametna. -Preveč pametna.
Zakaj pa misliš da sem se skrivala?
In kje se je pisala zgodovina? Kje si prvič poljubila fanta?
On je poljubil mene. Tam zraven fontane.
Si prišla ven malo na zrak, kajne? -To je bila taktična napaka. Bila sem žejna.
On ni nikoli več ponovil te napake. -Kako mu je bilo ime? -Gospod Antonovič.
Knjižničar. -Prašič! -Da, res ste.
Saj se nisi poljubljala samo s preverznimi knjižničarji? -Ne.
Ti še nikoli nisi imela fanta, kajne služkinja? -Definiraj besedo, fant.
Nekdo ki si z njim deliš obrok, takrat ko ne fukaš z njim!
Pri 26 letih? Temu pa moramo priti do dna, kajne?
Kje si prvič dobila menstruacijo? -V prvem nadstropju. Na mojem sedežu.
Celo jutro nisem vstala iz tistega stola. Morali so me odnesti ven.
Ali nisi bila srečna? -Oh, sranje. Kakšne fantazije imate vi moški.
Gospod ve, da je to grozno.
Moja hčerka me je našla v bunkerju med vojaškimi vajami.
Ta poročnik mi je prinesel terenski telefon.
Potrebovali so štiri radijska sporočila, da so me našli.
Pomislil sem, da se je začela vojna.
In potem sem zaslišal njen glas po telefonu. Nisem mogla najti mame.
Moji možje so se zelo napili tistega dne. Še sedaj mi ni jasno zakaj.
Moj oče me je prisilil da očistim stol, ter se opravičim.
Večina bi. Mi moški se bojimo skrivnosti od mladih žensk. Zelo se jih bojimo.
En dan skupaj kopamo majhne deklice, naslednji dan so vrata že zaklenjena.
Po tistem dnevu sem jo peljal po nakupih. Da pomirim svoje strahove.
Moj oče tega nikoli ne bi naredil. -Kakšna škoda.
Kako pa bi lahko drugače odkrili razne stvari, in se naučili vaših skrivnosti?
Pokaži mi svoj dom. Tvoj dom, prosim. Tvoj dom je naslednji.
Ali veš koliko časa je že minilo odkar me je,
kakšno mlado dekle povabilo v njeno stanovanje?
Saj vas nisem povabila.
Povej mi, da je to samo začasno. -Ni.
Videl sem že zaporniške celice z več osebnosti. -Ti bi že vedel.
Obrni se prosim, tukaj ni nobenih vrat. -Oh, moj Gospod.
Ali bi bilo to tako slabo, če bi obesila neko sliko na zid? -Kakšno pa?
Ali moram še kaj reči?
Ni čudno da nimaš nobene družbe, saj nimajo nikjer za sedeti.
Ali lahko popravim to? -Ne, ne smeš!
Za tako veliko bralko je tvoja knjižnjica, kako bi rekel, ne obstaja.
Knjige zavzemajo veliko prostora. -Da, in odkrivajo naše skrivnosti.
Tvoja mama se ne bi strinjala s tem. -Ona se nikoli ni z ničemer strinjala.
Jaz se dušim. Potrebujem cigareto. Odpelji nas stran od tukaj, služkinja.
Kar pojdi, služkinja.
Tukaj imate. Hvala.
ETNOGRAFSKI MUZEJ. -Sranje.
Sranje.
Kam si pa šel? -Garderoba zadaj, vzemi kar ti je všeč in pojdi takoj na blagajno.
Nimam nič manjšega denarja. Mogoče sem res neviden, ampak ne pretiravajmo. Pojdi.
Tvoj oče bi bil zelo ponosen. Udovolji mi.
Vrni mi ostanek, prosim.
Nič kar se ne bi dalo popraviti.
In kaj bova sedaj počela s tem? -Zakaj?
Sedaj bova razkrila skrivnost.
Moški so nevidljivi ob prisotnosti take lepotice. Boš že videla.
Bojim se da so leta vedno pred lepoto, ko narava pokliče. Takoj bom nazaj.
To je bolje, kot pa svinjina, kajne?
Gospodje, moja služkinja.
Se opravičujem.
No, to pa sedaj vse pojasni! Ti nisi moja, kajne? Ti si njihova! -Ne!
No, tudi Gospod ve da nisi služkinja. Tista tvoja nesposobnost pri hišnih opravilih.
Zakaj? -Počakaj. -Kaj? -Oni so vedeli da ti nikoli ne bi sprejel osebne zaščite,
če ne bi bilo pod tvojimi pogoji. -No vsaj nekaj so upoštevali, to je spodbudno.
Tisto kar piše v časopisu je vse res. Zanka se zateguje. -In zato so poslali tebe?
Upali so. -Govori!
Upali so da te bom zadržala v stanovanju, da ne boš hodil zunaj.
Torej, kaj si ti potem? Igralka ali kurba!? Čeprav mislim da bi lahko bila oboje.
Potem mi pa pokaži svoje sposobnosti! Da vidim kako dobro kurbo so mi poslai!
Kaj? -Ne!
Da vidimo če me boš vzburila, cipa! -Ne! Ne!
Ne. Ne. Ne!
Oprostite, vi ne morete!
To je res. Zato mu boste pa vi pomagali.
Kardiomiopatija. On ima povečano. -Vem kaj je kardiomiopatija.
Ali lahko kaj naredite predno bo prepozno? -Ne morem.
Vi boste poskrbeli da bo ta pacijent danes odšel živ od tukaj,
in zaprli boste svoja usta, ker drugače Milo Begovič,
bo celi svet izvedel, da ste pomagali ozdraveti vojnemu zločincu!
Ali veš koliko ljubic je imel naenkrat Tovariš TITO, ko je bil na svojem vrhuncu,
če oprostiš mojemu izrazu? To sem prebral v knjigi. 14.
Štirinajst.
Nikoli te ne bom poškodoval. -Ne, ne boš.
To je bilo opravičilo. -Slišala sem te.
Včeraj bi lahko umrl. -Nikoli! Moja služkinja tega ne bi dovolila.
Na koncu si pa le moja.
Monogamist in romantik. Nekako ne gre ravno skupaj, kajne?
Ko sem bil v Italiji. Sem bil sveže poročen in sem zelo pogrešal svojo ženo.
Hotel sem ji poslati pismo iz ladje. Torej, sem dal pismo v ovitek z njenim naslovom.
Pismo sem dal v steklenico, skupaj z 10 dolarji in 10 cigaretami.
Denar in cigarete so bile za tistega, ki bi našel steklenico in ji poslal pismo.
Ko smo pluli ob obali Messine, sem vrgel steklenico v morje.
Tri tedne kasneje je dobila pismo, skupaj z 10 dolarji in 10 cigaretami.
Italijane moraš pa res samo imeti rad.
Kje pa je vaša žena? -Povsod tam kjer jaz nisem, očitno.
Mislim da je doma. V bistvu v tem trenutku ne vem kje je. Noče govoriti z mano.
Midva sva pa res dober par, kajne?
Jaz ne morem obdržati razmerja, ti se ga pa bojiš začeti.
Oh, prosim te. Dovoli mi da ti prihranim leta terapij.
Starši so mrtvi, skrivaš se od življenja, ti si dolgočasen učbeniški primer.
Pomežikni z očesom in stara boš 60 let.
Ampak ti to že vse veš, kajne? Če sediš tukaj z mano. Koga ti potem zajebavaš?
Poglej se no, pa ti si polna presenečenj.
Upam da nimaš tiča med nogami, ali pač?
Včeraj si ga definitivno imela. Nisem vedel da potrebujem varuško. -General.
Kdo te je treniral? -Saj veste, da vam tega ne morem povedati.
Ali res? Ali je to tako nevarno? -Nočemo vam še bolj zakomplicirati stvari.
Vi?
Vi? Koliko si že stara? Ali si te oni že lastijo tako hitro? -Nihče si me ne lasti.
Ne, ti si se odločila pri 26 letih izbrisati svoje življenje,
da bi lahko staremu možakarju menjala plenice.
Komur koli lahko služim. -Služim. Prosim te. Mi vsi služimo samim sebi. Pika.
Torej, ti potem tako maščuješ smrt svojih staršev. Avtomobilska nesreča.
Kaj se je v resnici zgodilo? -V avtu je bila bomba.
No vsaj ta del glede avta je resničen.
Oni so bili eni izmed naših. In sedaj si ti na njihovem mestu.
Ravnotežje je vzpostavljeno, krog se nadaljuje. S kakšnim ciljem?
Kakšna so tvoja pričakovanja? -Moja pričakovanja?
Mlada ženska je zavrgla svoje življenje, sigurno ima svoje razloge,
razen tega da se skriva pred fanti.
Da damo našemu narodu neko varnost, da obnovimo naše domove.
Ali ti ne želiš tega?
Bodi zelo previdna, moja deklica. -Jaz sem v redu, hvala.
Ali misliš da te bo zato ker služiš, država zaščitila?
Ali ti sploh veš kaj sem jaz vse naredil za svojo državo, ko sem ji služil?
Lahko ti povem nekaj podrobnosti. -Ni treba. -Ali res? Še vedno nisi radovedna?
O tem kaj je potrebno imeti, da uničimo človeštvo? Kako hitro in v kakšnem obsegu?
Prosim, ne. -Tisti tribunal bi zardel,
če bi vedeli kako veliko so se zmotili pri številkah!
Mislim če hočemo biti čisto natančni, pa bodimo! -Prenehaj!
In zaradi tega služenja, in tega nivoja predanosti.
Lahko predvidevam, da mi bo moja država večno hvaležna zaradi tega! Kajne?
Takšen življenski stil!
Bodi zelo, zelo previdna.
In sedaj, služkinja. Če bi mi lahko pomagala,
da vstanem iz te usrane postelje.
Kdo je bil ta človek, da je imel takšno hčer?
Še nekaj imam za tebe, pozabil sem. V dnevni sobi, na tleh.
Mislim da sem prepoznal to obliko v tvojem stanovanju,
v bistvu je bilo to edino kar sem prepoznal. To je bilo tvoje, kajne?
Ni orožje? Predvidevam da je od tvojih staršev?
Ali bi lahko? -Ne. -Zakaj ne?
Ne igram pred drugimi. -Saj nisi pred drugimi. Tukaj si čisto sama.
Saj se spomniš, jaz ne obstajam.
Prosim.
Ali imate avto, gospa?
Lahko da si tudi voznica taksija. V tem trenutku me ne bi nič presenetilo.
Zakaj potrebujemo avto? -Čas je za izlet.
Da, to je ravno tisto kar sedaj ne bi smeli početi. -Točno tako.
Vaše srce ne bo še enkrat preneslo takšnega napora kot včeraj.
Ravno zaradi tega. Zanka se zateguje. To so tvoje besede. Nimamo več veliko časa.
Še vedno sem tvoj delodajalec. Izrazil sem svoje želje.
Torej, služkinja. Omogoči to.
In kam gremo?
Hotel si avto. -Da. -In ti si vzela avto od mojega voznika Mira.
Sedaj ga ne bo več potreboval. Pojdi.
Iste skale isto hribovje, samo drugo ime. Bedarija.
Nikoli ne boš poznala svoje prave domovine.
Etnične delitve. Obstaja neka majhna umazana skrivnost.
Muslimani, Katoliki. Pred tem je bilo čisto vseeno koga imaš za soseda.
Vse je delovalo.
Potem je država razpadla, in meje so zarisali tako kot so hoteli.
Kmalu smo bili etnično razdeljeni. In drug na drugega merili z orožjem.
Se borili za koščke ozemlja, za katere prej sploh nismo vedeli da obstajajo.
Na koncu smo mi očistili. -Jaz sem očistil! (NEKA TI JE VEČNA SLAVA GENERALE RADOVANE!)
Ne pripisuj si zaslug za to. To ti ne pristoji.
Ali ni bila bitka že skoraj izgubljena, ko je prišel ukaz?
Ne bodi sramežljiva! Jaz sem dal ukaz!
Dajmo, dokončaj!
Mislila si na poboje, kajne?
Moj Gospod, takšna si kot moja hčerka. Vsem so vam muslimani oprali možgane!
To je bil pokol! Številke niso pomembne! To je bila investicija za prihodnost!
Kako si me upaš obsojati!? Ali so zaradi tega umrli tvoji starši,
da bi ti lahko obsojala moja dejanja!? -Samo poskušam.
Lahko bi te takoj sedaj vrgel ven iz avta zaradi izdaje! -Oni so bili mrtvi,
zato mi niso mogli pojasniti zadeve, se oproščam!
To se pa potem ne odraža dobro na tebe, kajne?
Kar tako si padla v to misijo o kateri nimaš pojma,
samo zato da bi ugotovila kdo si! -Jaz samo postavjam vprašanja.
Ker mladina v naši državi ne razume, kaj se je zgodilo. -Jaz jim nič ne dolgujem!
Oni so meni dolžni! Vsi vi!
Da, kar vozi. Vozi. Bodi koristna.
Ali mi lahko prosim poveš, kam gremo? -Ti si knjižni molj. Ti mi povej.
Spomladi leta 1942 se je rodil general, v preprosti vasici z imenom? -Brusnica.
Bravo. -Mi. -Domov gremo. -Nezaščiteni? -Kako to misliš, saj imam svojo služkinjo.
Ampak, vi se še nikoli niste vrnili nazaj. -Ne, bilo je prenevarno.
Ali mi lahko prosim poveste, zakaj sedaj? -Dobil sem prevoz.
Rekel sem da je moja žena tam, ampak v bistve ne vem če je to sploh res.
Komunikacija, prva žrtev vojne. Mogoče je pa to samo usran izgovor.
Ko so se začeli prvi boji so me poslali na sever.
Moja hčerka je ravno začela študij na univerzi.
Takrat je bilo zelo težko govoriti z njo. To ni imelo nobene veze z boji.
Mladi ljudje se nočete pogovarjati s svojimi starši, kajne?
Zakaj bi ona bila kaj drugačna?
Na koncu je imela informacije o meni samo takrat ko je kaj prebrala v časopisu.
Novice. Ti si še premlada, da bi vedela kdaj so novice postala zabava.
Dobri fantje, slabi fantje. In kar naenkrat se je vse spremenilo v western.
In vsi hočejo zločinca. Prava melodrama, na večernih poročilih. Mi hočemo zločinca!
To je samo igranje vlog. Cela stvar je samo igranje!
In ugani, kdo igra zločinca?
Mlada ženska bi morala vse to slišati. Dobra prijazna mlada ženska.
Ona bi morala vse to požreti in preživeti.
Samomor. Oni so jo ubili! Oni so jo vzeli! Vsi do zadnjega!
Zahodne države, mediji, usrani prodajalci megle!
Oni so poskrbeli za njen pogreb,
kar je pomenilo da jaz nisem mogel priti na pogreb lastne hčerke.
In nepozabno dejstvo, da so uničili moj zakon.
Torej mi ti povej, kaj je bolj tragično?
Da po vsem tem mi nismo dobili niti zgubili vojne,
ali da deset let kasneje, največji državni heroj nima več svojega doma?
Tam naprej zavij desno.
Ali si lačna? -Saj ne moreš biti resen? Tukaj? Saj sploh ni odprto.
Tukaj je zmeraj odprto.
Ali ne vidiš, kje sva midva? -20 kilometrov stran od moje vasi.
Hvala.
Ko sem bil mlad, je ta ženska vedela vsak moj neumen korak, ki sem ga naredil.
Na tej cesti, za to mizo.
Sedaj mi pa nikoli ne bi odpustila.
Dobri spomini umrejo prvi.
Se opravičujem.
Ne moreva ostati dolgo.
0642-646-193 Da, lokalni klic.
Halo? Halo?
Hvala.
Sedaj greva nazaj. -Kaj? -Nazaj. Prišla sva, in videla sva. -Samo vozi. -Ne.
Vzel bom avto! -To je samomor. -To je moja pravica! -Ti nimaš več nobenih pravic!
Te pravice si izgubil že pred leti! Ti si ubežnik! Ti si odgovornost!
Tukaj si zaradi volje lojalnih prijateljev,
ki so tvegali svoja življenja in življenja njihovih družin,
da bi te zaščitili, hranili, in negovali! Ti pa nisi naredil nič drugega,
kot pa da si se posral na vsakega od njih! Žal mi je zaradi tvoje izgube,
ampak tako je kakor je, in sedaj greva nazaj! -Pusti me.
Tega ne morem narediti. -Zakaj, zakaj, če sem pa tako breme!?
Ali misliš da me bodo tisti idioti poskušali ujeti tukaj?
To je preveč očitno, oni ne počnejo očitnega!
Tanja, moja ljubeljena služkinja.
Vse kar vidiš tukaj sem izgubil že pred mnogo leti, ko sem služil moji državi.
Ne prosim za usmiljenje. Kako pa naj bi? Sedaj nimam več ničesar.
Kakšno škodo bi pa to naredilo, če bi pustila duha da hodi?
Skloni se. -Ali ti tudi? -In ostani tam.
Sranje, kako naj izpeljem to? -Poslušaj moje besede. -Kaj?
Jaz te bom usmerjal, ti pa vozi. Bolj počasi.
Samo naravnost, trgovina je na levi strani. Tam se bodo zbirali starejši ljudje.
Sedaj pa zavij. -Zavijem? -Desno.
In kam sedaj? -Naravnost.
Sedaj bo cesta zavila. Ovinek.
Sedaj.
Stara Ganovičeva hiša je na desni strani. Tam zunaj bi se morale sušiti cunje.
Na koncu ulice cesta zavije. Tam je policijska postaja. -Sranje.
Samo mirno, zavij.
Sedaj pa počakaj. -Kaj?
Skoraj smo že tam.
No, sedaj bi pa na desni strani morala biti kavarna z zelenim znakom. -Kavarna?
Stari pijanec na klopi definitivno sedaj že spi. -Ne. -Kako to misliš, ne? -Nič.
Ali je odšel? -Nič ni tam. Prazno je. Kaj naj naredim?
Ustavi avto.
Dajmo že.
Takoj za hribom je. Vozi.
Pod hribom. Parkiraj tam.
Pet minut. Pet minut, in potem greva.
Saj veš da tega ne moreva narediti. -Ne vzemi mi tega.
Ali se bo vse končalo tukaj? Kako to potem pomaga njej?
Nikoli ne sprašuj svojega očeta tega. -Ona bo že vedela.
Ostani v avtu. V tem avtu.
In ne premakni se niti za centimeter, dokler ti jaz ne rečem. Ali si me razumel?
Ali si ti čisto znorela? Morala bi ostati v avtu.
Vem, žal mi je. -Daj mi svoje orožje. Daj mi ga.
ČASOPIS: RESNICA GENERAL UJET V SVOJI RODNI VASI!
Generala so priprli v hišni pripor tik pred prihodom ministrov EU v državo.
Prevod in Priredba: RaTKO & CRAZY SRBIN (FACEBOOK: Crazy Srbin Production)
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
WWW.SUBSCENE.COM